Hlasová výchova v speváckom zbore
Mgr. Tatiana Švajková, PhD.

Ľudský hlas sa od prvopočiatkov vyvíjal pod vplyvom podnetov okolitého sveta a vďaka neustálemu zušľachťovaniu sa stal kľúčovým prostriedkom sprostredkovania informácií a vyjadrenia širokej škály emócií. Spev predstavuje komplikovaný proces, v ktorom sa v synergickej jednote aktivizuje komplex sluchových a vokálnych zručností, fyziologickýcha psychologických procesov, prehlbovaný emocionálnym nábojom
V oblasti vokálnych činností dochádza v podmienkach zborového spevu ku komplexnému rozvoju hlasovej techniky a s ňou prepojeného vokálneho a harmonického sluchu. 
Ponúknuté modely cvičení predstavujú jeden z mnohých spôsobov rozvíjania hlasových schopností zborového speváka. Zborový dirigent, ale aj spevák, z nich môže čerpať inšpiráciu pre svoje vlastné hlasové rozcvičky. 

	Fyzická príprava
	Preklepeme celé telo smerom od nôh nahor (cvičenie napomáha stimulácii obehu v lymfatických dráhach).
•	Masáž chrbtice: trieme dlaňami po povrchu celého chrbta, akupresúra palcami popri chrbtici, duté preklepanie chrbta (ruky sformujeme do malej striešky, vynecháme oblasť obličiek).
•	Vyťahovanie chrbtice s predstavou vzďaľovania bodu na dne trupu a na temene hlavy.
•	Striedavo vyťahujeme ruky k Slnku, následne krúžime ramenami.
•	Dvíhanie a púšťanie ramien (ak chceme uvoľniť oblasť krku, musíme začať s uvoľnením ramien).
•	Kontrola uvoľnenia ramien - spievame brumendo a súčasne krúžime ramenami (pri hlasovej poruche sa spev pri pohybe ramien preruší), pričom neudávame pokyn na nádych - telo sa prirodzene nadýchne toľko, koľko potrebuje, udávame len výšku tónu (v rozsahu asi tri stúpajúce a tri klesajúce veľkej sekunde).
•	Predklon až do čupnutia, uvoľníme sa, máme spustenú hlavu, postupne sa dvíhame, stavec po stavci, udržiavame uvoľnenosť - hlava sa vzpriami posledná.
•	„Stojíme a kníšeme sa ako kvet vo vetre“ - nájdeme svoj prirodzený postoj.

	Dýchanie: kvalita dychu = kvalita tónu
Existuje priama spojitosť medzi dýchaním a uvoľnenosťou telesného aparátu. 
Dychové cvičenia:
•	Nácvik prirodzeného speváckeho dychu: spev je nesený na voľnom ale riadenom výdychu, nič netlačíme, len usmerňujeme, snažíme sa o udržanie nádychovej pozície a pocitu otvorenosti (rozšírené spodné rebrá, mierne vyklenutá brušná stena).
•	Predstavy:	nádych cez chodidlá, prechádza celým telom – výdych na ľahké ´a´,
	 		vchádzame do studenej vody – otvára sa nám dych a celé telo,
            		do miestnosti vchádza krásna žena/muž – „vezme nám to dych“.
•	Prejdeme do podrepu s výdychom na ´s´ - pri vzpriamovaní sa prirodzene nasáva vzduch nosom a ústami (môžem pridať bočné krúženie rukami).
•	Prerušované výdychy na gesto ruky (napr. otvorená dlaň – výdych, zovretá dlaň – zadržanie dychu) – aktivizujeme dýchacie svalstvo a jeho schopnosť ovládať výdychový prúd. 
•	Prudko vydychujeme na spoluhlásky ´s, š, f´ – na krátke a dlhé rytmické hodnoty.
•	Dlhé ´ŕŕŕ´ – kontrola appogiatury (neprerušené ´ŕ´ je možné udržať len pri aktívnej dychovej opore).
  	 
Artikulácia - nevyhnutný predpoklad zrozumiteľnosti a nosnosti tónu
	Hlasová príprava zborového speváka zastrešuje aj oblasť dikcie. Keďže spev do určitej miery deformuje zrozumiteľnosť textovej zložky interpretovanej skladby, je potrebné artikulovať veľmi precízne. Spevák má mať na pamäti základný princíp tejto oblasti - samohláska nesie tón, spoluhláska pomáha posadiť tón.
Artikulačné cvičenia: 
•	Premasírujeme tvárové svaly, preklepeme rezonančné dutiny, nafukujeme líca a spľasneme, vyberáme „zvyšky z raňajok“ jazykom, atď.
•	Jazykolamy: „Strč prst skrz prst“, „Dolar, lira, rubel“, „Či tato číta citáty Tacita?“

Rezonancia – východiskový bod farby a sily speváckeho tónu
Efektívne využívanie rezonančných dutín zabezpečuje spevákovi farebne bohatý, nosný a sonorný tón. Je potrebné, aby si spevák bol vedomý nielen všetkých rezonančných dutín (prínosové, čelová, ústna, nosohltan, atď.), ale aj skutočnosti, že rezonujú aj všetky kosti hlavy, krku a hrudného koša.
Cvičenia zamerané na rozvoj rezonancie:
•	V predklone spievame brumendo, ktoré smerujeme do čela, postupne sa vzpriamujeme, pričom udržiavame miesto rezonancie. Kvalitu rezonovania v maske môžeme skontrolovať  pomocou brumenda s pootvorenými ústami.
•	Dvíhame sa z predklonu so spevom ´ú´- najvyšší tón umiestnime v polovici dvíhania, pri ďalšom dvíhaní už tón klesá, aby sme sa vyhli tlačeniu dohora a vysúvaniu brady. 
•	Počas spevu brumenda „ohmatávame“ miesta rezonancie: čelo, temeno, záhlavie, krk, hruď.
•	Pritlačíme ukazováky na koreň nosa, počítame do 10, pustíme a vnímame pocity prílivu energie a „otvárania rezonančných dutín“.
•	Spievame stúpajúce a klesajúce glizandá podľa pokynu ruky.

Hlasová výchova v speváckom zbore má mimoriadny význam. Jej prvoradou úlohou je prevencia hlasových zlozvykov a hlasového preťažovania.. Je tiež samozrejmé, že ani tá najkrajšia skladba neodhalí svoju krásu, ak sa jej ujmú hlasovo indisponovaní a nepripravení speváci. Systematický rozvoj hlasového potenciálu zborového speváka by mal mať preto na zreteli každý zodpovedný zbormajster.

Odporúčaná literatúra:
Zika P.: Intonácia pre konzervatórium. SPN Bratislava, 1988.
MIRONOV, S. 1997: Zborový spev a dirigovanie. Univerzita Komenského, Bratislava, 1997
ŠIMOVÁ, O. 1991: Teória hudobnej výchovy, FF UK Bratislava, 1991
RANINEC, J. 2008: Kompendium hlasového a speváckeho pedagóga, Bratislava, ISBN: 97880-89277-17-9
DVD - Youtube